Oäktingen från Winterfell.
Dvärgen från Casterly Rock.
Senast vi sågs var nog uppe på Muren.
Du pissade över kanten, om jag minns rätt.
Du har fått några ärr under resans gång.
Det har varit en lång resa. Men vi är fortfarande här.
-Jag är Tyrion Lannister. -Davos Seaworth.
Lökriddaren. Vi stred på motsatta sidor i slaget om Svartvattensbukten.
Oturligt nog, för min del.
Missandei är drottningens mest betrodda rådgivare.
Välkomna till Dragonstone. Drottningen vet att resan är lång.
Hon uppskattar att ni har gjort er mödan.
Skulle ni vilja överlämna era vapen?
Självfallet.
Fan...
Varsågoda, den här vägen.
Varifrån kommer ni? Jag kan inte placera er dialekt.
Jag föddes på ön Naath.
Jag har hört att det är vackert där nere.
Palmer och fjärilar. Själv har jag aldrig varit där.
Den här platsen har förändrats.
-Jag har hört att Sansa mår bra. -Det stämmer.
Saknar hon mig vansinnigt mycket?
Ett skenäktenskap - ofullbordat dessutom.
-Jag har inte frågat. -Men så var det. Inte.
Hursomhelst... Hon är klyftigare än hon låter påskina.
-Hon har börjat påskina det. -Bra.
Nån dag vill jag höra hur en Nattens väktare blev Kungen i Norden.
Om du berättar hur en Lannister blev Hand hos Daenerys Targaryen.
En lång och blodig berättelse.
Ärligt talat var jag full mest hela tiden.
Mina fanbärare ogillar att jag är här.
Givetvis.
Hade jag varit din hand skulle jag ha avrått dig.
Det är en tumregel:
Det går illa för Stark-män som far söderut.
Det är sant. Men jag är ingen Stark.
Jag kunde säga att man vänjer sig.
Men det gör man aldrig riktigt.
Kom! Deras moder väntar på er.
Jag undrade varför ni inte var där och tog emot gästerna.
Ni bönföll oss att kalla hit Kungen i Norden.
Vill ni inte träffa honom igen?
Jag har gjort mitt. Jag har fört samman is och eld.
Märkligt... Ni talade så väl om Jon Snow-
-men när han anländer gömmer ni er uppe på en klippa.
Jag trodde inte att ni var blyg.
Jag har slutat viska i konungars öron.
Det tvivlar jag på.
Får ofrälse smaka på makt blir vi som lejon som får smaka på människokött.
Inget smakar nånsin så ljuvligt igen.
Ingen av oss är ofrälse längre.
Jag står inte på god fot med Kungen i Norden. Eller hans rådgivare.
-Varför inte? -Jag begick misstag.
Fruktansvärda misstag.
-Min närvaro skulle bringa oreda. -Så vart ska ni bege er?
-Till Volantis. -Bra.
Med förlov sagt tycker jag inte att ni ska återvända till Westeros.
Ni skulle nog inte vara trygg här.
Jag kommer tillbaka, käre Spindel. En sista gång.
Jag måste dö i detta främmande land.
Precis som ni.
Ni står inför Daenerys Stormfödd av huset Targaryen.
Rättmätig arvinge till Järntronen-
-drottning över andalerna och första människorna-
-de Sju kungadömenas beskyddare, drakarnas moder-
-gräshavets khaleesi-
-den obrända, bojornas fiende.
Det här är Jon Snow.
Han är Kungen i Norden.
Tack för att ni rest så långt, mylord.
-Jag hoppas att havet var lugnt. -Vindarna var milda, ers nåd.
Ursäkta. Jag vet att jag talar Flea Bottomdialekt-
-men Jon Snow är Kungen i Norden, ers nåd. Han är ingen lord.
-Förlåt mig...? -Ser Davos Seaworth.
Förlåt mig, ser Davos. Jag fick ingen formell utbildning.
Men jag tror mig ha läst att förre Kungen i Norden var Torrhen Stark-
-som knäböjde för min förfader Aegon Targaryen.
I utbyte mot sitt liv, och nordmännens-
-svor Torrhen Stark trohet till huset Targaryen för evärdlig tid.
-Eller har jag fel? -Jag var inte där, ers nåd.
Nej, självfallet inte. Men dock - en ed är en ed.
Och "för evärdlig tid" betyder... Vad betyder det, lord Tyrion?
-"För alltid". -För alltid.
Så jag förmodar, mylord, att ni är här för att knäböja.
-Det är jag inte. -Minsann.
Det var olyckligt.
Har ni rest ända hit för att bryta er trohetsed?
Bryta vår trohetsed?
Er far brände min farfar. Han brände min farbror.
-Han skulle ha bränt de Sju... -Min far var en ondskefull man.
Å huset Targaryens vägnar...
...ber jag om förlåtelse för de brott han begick mot er släkt.
Och jag ber er att inte döma en dotter efter hennes faders synder.
Våra hus var allierade i århundraden.
Under dessa århundraden blomstrade de Sju kungadömena.
Århundraden av fred och välstånd-
-med en Targaryen på Järntronen och en Stark som ståthållare i Norden.
Jag är den sista av huset Targaryen, Jon Snow.
Hedra det löfte era förfäder gav mina.
Böj knä, så utnämner jag er till ståthållare i Norden.
Tillsammans ska vi rädda landet från dem som skulle krossa det.
Ni har rätt. Ni är inte skyldig till er fars brott.
Och jag är inte skyldig att hålla mina förfäders löften.
Så varför är ni här?
För att jag behöver er hjälp och ni behöver min.
-Såg ni tre drakar när ni kom? -Ja.
Och såg ni dothrakierna som har svurit att döda för mig?
Dem missar man inte.
-Ändå behöver jag er hjälp? -Inte för att besegra Cersei.
Om ni stormade staden imorgon skulle den falla.
-Vi tog den ju nästan, utan drakar. -Nästan.
Men ni har inte stormat King's Landing. Varför inte?
Det enda skälet är nog att ni inte vill döda tusentals oskyldiga.
Det är det snabbaste sättet att vinna kriget, men ni vägrar.
Vilket innebär att ni åtminstone är en bättre person än Cersei.
Det förklarar ändå inte varför jag behöver er hjälp.
Därför att just nu är ni, jag, Cersei och alla andra-
-som lekande barn som skriker att reglerna är orättvisa.
-Ni sa att ni tycker om honom. -Ja.
Han vägrar kalla mig drottning-
-vägrat att buga och nu kallar han mig barn.
Han kallar nog oss alla för barn. Bildligt talat.
Ers nåd, alla ni känner kommer att dö om vi inte besegrar fienden i norr.
-Såvitt jag vet är ni fienden i norr. -Jag är inte er fiende.
-De döda är fienden. -De döda?
-Bildligt talat? -De dödas armé är på marsch.
De dödas armé?
Ni känner mig inte så väl, mylord, men tar ni mig för en lögnare?
-Eller en galning? -Nej, ingetdera.
De dödas armé existerar.
Vita vandrarna existerar. Nattkungen existerar. Jag har sett dem.
Om de tar sig förbi Muren medan vi kivas med varandra...
...är det ute med oss.
Jag föddes i Dragonstone.
Inte för att jag minns det.
Vi flydde innan Roberts lönnmördare hittade oss.
Robert var väl er fars bäste vän?
Visste er far att hans bäste vän sände lönnmördare-
-för att döda ett flickebarn som låg i vaggan?
Men det kvittar förstås nu.
Jag har tillbringat mitt liv i fjärran länder.
Så många män har försökt döda mig att jag inte kan minnas deras namn.
Jag har sålts som ett avelssto.
Jag har blivit kedjad och bedragen, våldtagen och besudlad.
Vet ni vad som höll mig uppe under alla dessa år i exil?
Förtröstan.
Inte på nån gud. Inte på myter och legender.
Utan på mig själv.
På Daenerys Targaryen.
Världen hade inte sett drakar på århundraden förrän mina barn föddes.
Dothrakierna hade aldrig korsat ett hav.
De gjorde det för min skull.
Jag föddes till att härska över de Sju kungadömena-
-och det tänker jag göra.
Ni får härska över en gravplats om vi inte besegrar Nattkungen.
Kriget mot min syster har redan börjat.
Vi kan inte istället börja strida vid er sida...
...mot vad ni nu såg bortom Muren.
Ni tror honom inte.
Jag förstår att det låter som rena dumheter.
Men om ödet har fört Daenerys Targaryen tillbaka till våra kuster-
-har det även gjort Jon Snow till Kungen i Norden.
Ni var den första som förde dothrakier till Westeros.
Han är den förste som allierar vildingar med nordmän.
Han valdes till överbefälhavare och till kung.
Inte av födslorätt. Han har ingen - han är en jäkla oäkting.
Alla dessa stenhårda uslingar valde honom till sin ledare-
-för att de tror på honom.
Allt dessa saker som ni inte tror på har han mött.
Han har kämpat mot dem för sitt folks skull.
Han riskerade sitt liv för sitt folk. Han tog en kniv i hjärtat för dem...
Om vi inte lägger våra skiljaktigheter åt sidan så dör vi.
Sen kvittar det vems skelett som sitter på Järntronen.
Om det kvittar kan ni lika gärna knäböja.
Svär trohet till drottning Daenerys, hjälp henne besegra min syster...
-...så beskyddar vi Norden ihop. -Det finns ingen tid till det.
Inte till nåt av det här! Medan vi debatterar...
Det går fort att knäböja. Utlova ert svärd åt hennes sak.
Varför skulle jag göra det?
Ta inte illa upp, ers nåd, men jag känner er inte.
Vad jag förstår vilar ert anspråk på tronen endast på er fars namn-
-och min egen far kämpade för att störta Galne kungen.
Nordens lorder har gett mig förtroendet att leda dem-
-och jag kommer att fortsätta göra det så gott jag mäktar.
Det är rimligt.
Men det är också rimligt att påpeka-
-att jag är de Sju kungadömenas rättmätiga drottning.
Genom att utropa er till kung över det nordligaste kungadömet-
-är ni i öppen revolt.
Förlåt att jag är ohyfsad.
Ni är nog trötta efter er långa resa.
Vi ordnar med bad och kvällsvard på era kammare.
Är jag er fånge?
Inte ännu.
De Järnfödda och dornierna anfölls på väg till Dorne.
Två eller tre fartyg kom undan. De andra sjönk eller blev kapade.
Ellaria och sandormarna är döda eller fångna.
Greyjoys är döda eller fångna.
Samtliga?
Upp med honom!
-Är din syster död? -Euron har henne.
Såg du att han tog henne?
-Men du kom undan? -Jag försökte rädda henne.
Då hade du inte varit här.
Mördare!
-Din slampa! -Förrädare!
Det här är livet.
Titta på dem. De jublar för en Greyjoy.
I ärlighetens namn blir jag hård av det här.
Såg du lille Theons min innan han hoppade överbord?
"Åh nej!" Vilken fitta.
Din jävla typ! Mördare!
Min drottning, vänligen mottag denna gåva-
-från alla era lojala undersåtar på Järnöarna.
Jag ger er det som ingen annan man kunde ge:
Rättvisa.
Rättvisa för er mördade dotter.
Ni har visat att ni är den främste kaptenen på de fjorton haven-
-och kronans lojala vän.
Ni förtjänar mer än en lojal vän.
Och ni förtjänar en riktig belöning för ert hjältemod.
Det finns endast en belöning jag önskar mig.
Ni ska få det ni allra mest önskar... när kriget är vunnet.
Med Euron Greyjoy som flottans befälhavare-
-och Jaime Lannister som arméns anförare-
-ska Westeros söner och döttrar försvara vårt land.
Det finns inget bättre, eller hur? Folkets kärlek.
Men det vet ni väl inget om.
Samma folkhop spottade på min syster.
Om ni vänder er emot oss vill de se ert huvud på en påle.
Eller ert. De gillar helt enkelt avhuggna huvuden.
Om ni har några råd att ge mig lyssnar jag gärna.
När vi får tillfälle att samtala bröder emellan.
Råd?
Gillar hon ömhet eller hårda tag?
Ett finger i rumpan?
Tyst, inte nu. Vi pratar sen.
Jag vill att ni ska veta att jag förstår.
Trots att vi är fiender. Jag förstår ert raseri.
Jag var där när ser Gregor krossade er älskades huvud.
Om jag sluter ögonen kan jag höra ljudet av Oberyns huvud som krossas.
Ljudet av ert skrik.
Jag hade aldrig hört nåt liknande. Jag tänkte: "Det är äkta kärlek."
Oberyn var vacker den dagen.
Ingen kunde röra sig som han. Ingen var så skicklig med ett spjut.
Inte ens ser Gregor kunde hejda honom.
Om han ändå inte hade hånat honom.
Han kunde ha gått sin väg och lämnat ser Gregor att dö.
Men så gjorde inte er älskade. Nu ligger han begraven nånstans.
Och här är ser Gregor, starkare än nånsin. Det känns nog svårt för er.
När min dotter togs ifrån mig... Min enda dotter...
Man kan inte förstå hur det känns om man inte själv har förlorat ett barn.
Jag närde henne vid mitt bröst trots att man bad mig ge henne till amman.
Jag uthärdade inte att en annan kvinna höll henne.
Jag fick aldrig ha en mor, men Myrcella hade det.
Hon var min och ni tog henne ifrån mig.
Varför gjorde ni det?
Det kvittar nu.
Er dotter är också en skönhet.
Dessa bruna ögon. Dessa läppar.
En perfekt dornisk skönhet. Jag förmodar att hon är er favorit.
Jag vet, vi ska egentligen inte ha favoriter.
Men vi är bara människor. Vi älskar de vi älskar.
Förlåt, jag förstår inte.
Munkaveln gör det svårt att förstå vad ni säger.
Vilken vanmakt ni måste känna.
Vi gör alla våra val.
Ni valde att mörda min dotter.
Ni kände er nog mäktig då.
Känner ni er mäktig nu?
Jag sover inte så gott. Inte alls, faktiskt.
Jag stirrar på sänghimlen och tänker ut sätt att döda mina fiender.
"Hur ska jag förinta Ellaria Sand som mördade min enda dotter?"
Jag tänkte att ser Gregor kunde krossa ert huvud också.
Det vore en sorts poetisk rättvisa. Men för snabbt.
Jag tänkte att han kunde krossa er dotters huvud.
Hon är så vacker.
Tanken på detta ljuvliga ansikte som spricker upp som ett andägg...
Nej, det är inte rätt.
Mor...!
Qyburn är den mest begåvade man jag känner.
Han vet vilket gift Myrcella mördades med.
-Ett långt adjö, hette det så? -Ett långt farväl.
Hur snabbt verkar giftet?
Svårt att säga. Det tar timmar eller dagar beroende på personens fysik.
-Men det ger en säker död? -Ja, ers nåd. Mycket säker.
Er dotter ska dö i den här cellen-
-och ni ska vara här och se på medan det sker.
Ni ska tillbringa återstoden av ert liv här.
Om ni vägrar äta tvingar vi i er maten.
Ni ska leva och se er dotter ruttna.
Se det där vackra ansiktet falla ihop till ben och stoft.
Medan ni begrundar de val ni har gjort.
Se till att vakterna byter facklor ofta så att hon inte missar nåt.
Nej.
Gå inte.
Vad gör du? Ingen får se oss så här.
Jag är de Sju kungadömenas drottning och gör som jag behagar.
Ursäkta, ers nåd. Besökaren från Braavos är här.
Bra. Och vi behöver nya lakan i sängen.
Genast, ers nåd.
Nej tack.
Jag beklagar sorgen efter er sons bortgång, ers nåd.
Enligt alla rykten var han en fin ung man.
Järnbanken sände er inte för att beklaga.
För att beklaga och gratulera.
Att bli de Sju kungadömenas första regerande drottning är en bedrift.
Järnbanken uppskattar att ni kastade av er vidskepelsens ok-
-och befriade kronan från element som ville försvaga rättssäkerheten.
Ödeläggelsen av Baelors sept var en tragisk olycka.
Tragedier kan behövas för att säkra ordning och rationellt ledarskap.
Järnbanken vill få tillbaka sitt guld.
Er far skrädde heller aldrig orden.
Men ja, era skulder är betydande.
Och ni är inblandad i en flerfrontskonflikt.
-Vi vet båda hur dyra krig kan vara. -Och att man vinner krig med guld.
Era valv står tomma. Er avlidne makes utsvävningar ordnade det.
Era rikaste allierade - huset Tyrell - är nu er fiende.
Ni är omringad av rivaler om tronen.
-Järnbanken satsar på segrare. -Vi satsar inte.
Vi investerar när utgången förväntas bli gynnsam.
Ett finare sätt att säga "satsa".
Kriget har redan börjat. Jag har dödat vår första fiende.
Jag högg huvudet av den dorniska ormen.
-Min armada styr över Smala havet. -Euron Greyjoys armada.
-Euron Greyjoy är lojal mot mig. -För tillfället.
Daenerys Targaryen har tre fullvuxna drakar.
Hur står sig fartyg av trä mot eldsprutande drakar?
Hennes drakar är nog inte så osårbara som vissa tror.
Låt oss tala om flickungen Targaryen. Vill ni "investera" i henne?
Jag förmodar att Järnbanken har investerat mycket guld i slavhandeln.
Gör ni nån vinst nu när Daenerys har befriat slavarna?
Slavhandeln visar en nedåtgående tendens, det är sant.
Vad jag förstår ser hon sig mer som omstörtare än monark.
Brukar bankirer dra jämnt med omstörtare?
Vi är skyldiga Järnbanken mycket pengar, men-
-en Lannister betalar alltid sina skulder.
Gör före detta slavar, dothrakier eller drakar det?
I sanning er faders dotter.
Ge mig två veckor. Stanna här som min ärade gäst.
När ni återvänder till Braavos svär jag att min skuld är återbetald.
Jag gick hit för att grubbla över att jag inte förutsåg Greyjoys anfall.
Ni gör det svårt.
Ni ser mycket bättre ut när ni grubblar.
Som om jag inte ens kan lyckas med att grubbla.
-Jag är fånge på den här ön. -Jag skulle inte kalla det fånge.
Ni får gå runt i slottet eller på stränderna.
Men inte till mitt fartyg. Ni tog mitt fartyg.
Jag skulle inte säga att vi tog det.
Jag tänker inte leka ordlekar. De döda är ute efter oss alla.
Tänk ut vad vi kan göra åt mina fartyg och döda allierade-
-så tänker jag ut vad vi gör åt dina döda vandrare.
Jag kan inte förstå det!
Om nån hade berättat för mig om Vita vandrarna och Nattkungen...
Du tror mig nog inte.
-Det gör jag faktiskt. -Det gjorde du inte förut.
"Grumkar och snarker" kallade du dem. Minns du det?
Du sa att det var rena dumheter.
Det var rena dumheter. Det visste alla.
Men sen såg Mormont dem. Och du såg dem.
Jag litar mer på en ärlig man än på allmän vetskap.
Hur övertygar jag dem som inte känner mig-
-om att en fiende de inte tror på vill döda dem?
En bra fråga.
Jag vet att det är en bra fråga. Jag söker ett svar.
Människornas sinnen är inte avsedda för så stora problem.
Vita vandrare, Nattkungen, de dödas armé.
Det är nästan en lättnad att möta ett välbekant monster som min syster.
Jag måste förbereda mitt folk för det som stundar.
Jag kan inte göra det härifrån. Jag skulle vilja resa iväg.
Du kan inte ha blivit Kungen i Norden genom att ge upp så lättvindigt.
Alla sa åt mig att lära av min fars misstag. "Far inte söderut."
"Hörsamma inte kallelsen från en främmande inkräktare."
Men här står jag. En dåre från norr.
Barn är inte sina fäder, som tur är för vår del.
Ibland är främmande inkräktare och dårar från norr bättre än man tror.
Daenerys kunde ha seglat mot Westeros för längesen.
Istället stannade hon där hon var och räddade många från hemska öden.
Vissa av dem är med oss här på ön.
Medan du är gäst här skulle du kunna fråga dem-
-vad de tycker om Galne kungens dotter.
Hon beskyddar människor mot monster, precis som du.
Det är därför hon har kommit hit.
Hon tänker inte bekämpa en fiende hon aldrig har sett-
-på grund av en man hon inte känner. Efter ett enda möte?
Det är orimligt.
Så har du nåt rimligt att begära?
-Vad menar du? -Du kanske är en dåre från norr.
Jag frågar vad jag kan göra för att hjälpa dig.
-Drakglas? -Ja. Vulkaniskt glas.
Obsidian. Han påstår att det finns massor här.
Varför pratar vi om glas? Vi har precis mist två allierade.
Just därför talade jag med Jon Snow - en potentiell allierad.
Och vad ska Kungen i Norden med drakglas till?
Man kan tydligen göra vapen av det som dödar Vita vandrare.
Eller hejdar dem. Förintar dem. Jag är osäker på terminologin.
Vad tror ni om de dödas armé, Vita vandrarna och Nattkungen?
Jag vill gärna tro att Jon Snow har fel.
Men en vis man sa-
-att man aldrig ska tro nåt bara för att man vill tro det.
Vem var denne vise man?
Jag minns inte.
Presenterar ni era egna uttalanden som urgammal visdom?
Så skulle jag aldrig göra. Mot er.
Skälet till att jag tror Jon Snow är att han är här.
Hans rådgivare måste ha avrått honom från att resa. Jag hade gjort det.
Men ändå är han här.
Ni behöver inte tro honom.
Låt honom utvinna drakglaset. Om han har fel är det utan värde.
Ni visste inte ens att det fanns. Det betyder ingenting för er.
Ge honom nånting genom att ge honom ingenting.
Ta ett steg mot ett mer fruktsamt samarbete med en möjlig allierad.
Håll honom sysselsatt medan vi fokuserar på nästa uppgift:
Casterly Rock.
Vad var det ser Davos sa om att han tog en kniv i hjärtat för sitt folk?
Låt dem ha sina vanföreställningar. Det är trist uppe i norr.
En makalös syn.
Jag döpte dem efter mina bröder - Viserys och Rhaegar.
Båda är borta nu.
Ni har också mist två bröder.
Man trodde att drakarna var borta för alltid, men här är de.
Vi bör nog rannsaka det vi tror att vi vet.
-Ni har talat med Tyrion. -Han är min Hand.
-Han tycker om att prata. -Vi tycker om det vi är skickliga på.
Inte jag.
Jag låter inte Cersei sitta kvar på Järntronen.
Det vet jag.
Jag ändrar inte åsikt om vilka riken som tillhör tronen.
Inte jag heller.
Jag ska låta er utvinna drakglaset och smida vapen av det.
Jag ska förse er med alla resurser och mannar ni behöver.
Tack.
Tror ni mig alltså - gällande Nattkungen och de dödas armé?
Ni ska nog sätta igång med arbetet, Jon Snow.
Hur mycket har vi?
-Fyratusen skäppor, mylady. -Och vad innebär det?
Att slottets nuvarande antal invånare har mat i ett år.
Kanske längre.
Hur lång var den längsta vintern under senaste århundradet?
Jag är inte helt säker.
Jag ska söka i maester Luwins arkiv. Han behöll en kopia av varje korpbud.
Ni säger att vi inte har nog med mat.
I synnerhet om Nordens arméer kommer för att försvara Winterfell.
Nej, mylady. Sannolikt inte.
Då måste vi förbereda oss.
Varifrån hotet än kommer är det här den bästa platsen att vistas på.
Vi måste fylla på våra förråd med spannmål från varje borg i Norden.
Det vi inte använder ger vi tillbaka. Om hela Norden flyr från Winterfell-
-har de inte tid att ta med sig vagnslaster med spannmål.
-Väl tänkt, mylady. -Maester Wolkan, tar ni hand om det?
-Täcker de bröstplåtarna med läder? -Nej, mylady.
Borde de inte göra det inför den riktiga kölden?
Det borde de verkligen. Ursäkta mig, mylady.
Varför är det inget läder på de här?
Att föra befäl klär er.
Nordborna skådar norrut mot hotet från andra sidan Muren.
Vilket de bör göra.
Jag känner Cersei bäst av alla. Om man vänder henne ryggen...
-Ni känner inte Cersei bäst av alla. -Jag menade bara...
Att hon som dödade min mor, far och bror är farlig? Tack för ert råd.
En av två saker kommer att ske:
Antingen besegrar de döda de levande och gör slut på alla våra problem.
Eller så segrar livet.
Och vad händer då?
Kämpa varken i norr eller i söder.
Utkämpa varje strid, överallt, alltid, i ert eget sinne.
Alla är er fiende, alla är er vän.
Alla tänkbara händelser utspelar sig samtidigt.
Lev så och inget kommer nånsin att överraska er.
Allt som sker blir en händelse som ni redan har sett.
Lady Sansa! Vid porten.
Hej, Sansa.
-Om ändå Jon var här. -Ja, jag behöver tala med honom.
Du är den siste av fars äkta söner.
Du är herre över Winterfell nu.
Jag kan aldrig bli herre över Winterfell.
Eller över nåt annat. Jag är den treögda korpen.
-Jag vet inte vad det betyder. -Det är svårt att förklara.
Försök. För min skull.
Det betyder att jag kan se allt. Allt som nånsin har hänt alla.
Allt som händer just nu.
Nu är allt i bitar - fragment. Jag måste lära mig att se bättre.
När den Långa natten är här igen måste jag vara redo.
-Hur vet du allt det här? -Den treögda korpen har lärt mig.
-Jag trodde att det var du? -Det är som sagt svårt att förklara.
-Bran... -Jag beklagar allt som har hänt dig.
Jag beklagar att det måste hända här, i vårt hem.
Det var en så vacker kväll.
Snön föll, precis som nu.
Och du var så vacker...
...i din vita brudklänning.
Jag måste gå in igen, Bran.
Jag stannar lite till.
-Gör det ont? -Lite. Mindre än förut.
Infektionen verkar inte längre vara aktiv.
Ovanligt. Osannolikt.
Man skulle nästan kunna tro att hela det övre hudlagret har debriderats-
-och att de underliggande vävnaderna behandlats med nåt slags balsam.
Det vet jag inget om. Jag började helt enkelt må bättre.
Jag förmodar att det var vilan som gjorde skillnaden.
-Och klimatet. -Klimatet.
Ni är fri att gå, ser. Kammaren behövs till de smittade.
Tarly, jag vill tala med er i mitt arbetsrum ikväll.
Hur illa är det?
Det får jag nog veta ikväll.
Vart ska ni bege er?
Jag gav efter för sjukdomen i samma ögonblick jag såg den.
Jag visste att den skulle bli min död eller att jag skulle ta livet av mig.
Daenerys Stormfödd övertalade mig att låta bli. Min plats är hos henne.
Jag har henne att tacka för mitt liv. Henne och dig.
Er far räddade mig ett antal gånger. Det var det minsta jag kunde göra.
-Våra vägar kanske möts igen. -Jag hoppas det.
-Du behandlade honom. -Ja.
-Vem sa åt dig att göra det? -Ingen.
Vem förbjöd dig, och alla andra, att behandla honom?
Jag vill minnas att det var ni.
-Men du behandlade honom ändå. -Det gjorde jag.
Behandlingen är farlig och sällan framgångsrik.
I synnerhet på nån i den åldern. Du kunde ha smittat dig själv och andra.
Du kunde ha ödelagt hela Citadellet.
Men det gjorde du inte. Det är en tålamodskrävande och svår metod.
Många maestrar med kedjor tunga av läkekonstens länkar-
-har försökt sig på den och misslyckats. Men du lyckades. Hur?
Jag läste boken och följde anvisningarna.
Den mannen lever tack vare dig.
Du ska vara stolt.
-Tack, ärkemaester. -Kom hit.
Alla dessa manuskript och skriftrullar ruttnar bort.
Jag vill att du gör kopior av dem.
Väntar du dig en belöning?
Din belöning är att inte genast bli utestängd från Citadellet.
Det är bäst att du sätter igång.
Akta dig för papperskvalstren - de tycker om kött.
Vi måste hitta Euron Greyjoys flotta och sänka den.
Han har redan förstört en stor del av vår flotta. Att skicka resten...
Jag pratar inte om att skicka våra fartyg efter honom.
Skulle ni fara själv? Eurons fartyg kan vara utspridda på flera platser.
Ni skulle flyga runt ute på öppet hav ensam.
Jag skulle inte vara ensam, utan med Drogon, Viserion och Rhaegal.
-De är osårbara. -Men ni är sårbar.
-En enda pil räcker. -Det är alldeles för riskabelt.
-Och Casterly Rock? -De Obefläckade är snart framme.
Och vad kommer de att ställas inför?
En brydsam situation. De vet att vi är på väg.
Cersei tror att målet med mitt liv är att förinta huset Lannister.
Hon kommer att vara beredd.
Klippan har aldrig intagits.
Lannisterarmén är samma armé som min far byggde upp.
Vältränade och välutrustade. Minst tiotusen mannar.
De ser när vi kommer.
De kommer att vara redo.
Casterly Rocks portar är ogenomträngliga.
Att ta sig uppför murarna är svårt - vi hamnar i underläge.
Många män kommer att dö.
Som min far förutspådde.
Lite kuriosa om min far: Han byggde upp vårt utarmade hus.
Han byggde upp vår armé och Casterly Rock, men inte dess kloaker.
Det var under hans värdighet.
Så han gav uppdraget åt den mest gemena person han kunde hitta - mig.
Han hade rätt - jag var gemen. De jag omgav mig med likaså.
Kvinnor, mestadels. De var inte välkomna på Casterly Rock.
Far ogillade sånt beteende.
Jag fick inte ta in dem genom portarna.
Så när jag lät bygga kloakerna gav jag mig själv en liten gåva:
En tunnel som började i en undangömd grotta vid havet-
-och slutade under ett av vakttornen.
Den bästa platsen för gemena aktiviteter är under jord.
Casterly Rock är en ointaglig fästning.
Men en god vän till mig sa en gång:
"Ge mig tio bra mannar så intar jag den slynan."
Och så börjar det.
De kommer att möta Lannisterstyrkorna och vara i numerärt underläge.
Min systers arméer strider för henne av fruktan.
De Obefläckade kommer att strida för nåt större.
De kommer att strida för friheten och personen som gav den till dem.
De kommer att strida för er.
Och det är därför de kommer att segra.
Var är de? Var är resten av Lannisterarmén?
-Det är fullbordat. -Ja.
"Nu regnet sveper in i våra salar."
-Slogs vi tappert? -Så tappert som man kan vänta sig.
Det har aldrig varit vår starka sida. Sannerligen gyllene rosor.
Er bror och hans nya drottning trodde att ni skulle försvara Casterly Rock.
Casterly Rock är faktiskt inte så värdefullt längre.
Det är det för mig-
-men mina ljuva barndomsminnen håller inte Cersei kvar på tronen.
-Så ni låter dem ta det? -De kommer inte att kunna hålla det.
Euron Greyjoy har bränt deras fartyg. Vi tömde visthusen före avfärd.
Till slut blir de tvungna att marschera tvärs över hela Westeros.
Och ni tog er verkliga armé och begav er dit där de inte var.
Som Robb Stark gjorde i Viskande Skogen. Man lär sig av misstagen.
Ja. Ni måste vara mycket vis vid det här laget.
Far sa alltid att jag lärde mig långsamt.
Om han var så intelligent-
-varför tog han då inte Highgarden så snart era guldgruvor hade sinat?
Men jag kan väl fråga honom själv snart nog.
Inga fler lärdomar av mina misstag.
Hur tänker ni gå tillväga?
Ska ni använda det där svärdet?
Det var Joffreys svärd, inte sant?
Inte för att han nånsin använde det.
Vad var det han kallade det?
Änkeklagan.
Visst var han en riktig fitta?
Jag gjorde vedervärdiga saker för att beskydda min släkt.
Eller såg dem bli gjorda, på min befallning.
Men jag låg aldrig sömnlös en natt.
De var nödvändiga.
Jag gjorde det jag såg som nödvändigt för huset Tyrells trygghet.
Men er syster har gjort saker-
-som jag aldrig kunde föreställa mig.
Det var mitt främsta misstag - brist på fantasi.
Hon är ett monster, ni vet väl det?
I era ögon, det är jag säker på. I andras ögon också.
Men när vi har segrat och inte har några fiender kvar-
-och folket lever fridfullt i den värld hon har byggt upp-
-tror ni då att de klagar över hur hon byggde den?
Ni älskar henne. Ni älskar henne verkligen, stackars dåre.
Hon kommer att bli er död.
Det är möjligt.
Men det är ingen idé att diskutera det med er.
Vem är lämpligare att diskutera med?
Kan ni få en bättre garanti för att det ni säger inte lämnar rummet?
Men ni kanske har rätt.
Hon har drivit er så långt att det är bortom er kontroll.
Ja, så är det.
Hon är en farsot.
Jag ångrar att jag hjälpte till att sprida den. Det får ni också göra.
Vi är nog klara här.
-Hur ska det gå till? -Cersei hade ett antal uppslag.
Att piska er genom gatorna och halshugga er framför Red Keep.
Att flå er levande och hänga er från King's Landings murar.
Jag avrådde henne från båda.
-Kommer jag att lida? -Nej. Det såg jag till.
Det är bra.
Det vore hemskt att dö som er son. Att gripa sig om strupen-
-med fradga och galla runt munnen, rödsprängda ögon och lilafärgad hud.
Det måste ha varit fruktansvärt för er som Kungsvakt, som far.
Det var fruktansvärt nog för mig.
En chockerande scen.
Inte alls som jag hade avsett.
Jag hade nämligen aldrig sett giftet verka.
Berätta det för Cersei. Jag vill att hon ska veta att det var jag.
Text: S C Gustafsson www.sdimedia.com